Feodor Chaliapin, den ryske barytonen.
Tack för att jag fick följa med.
Står du ut? Du är en av Freddies vänner, sägs det.
Han har "jag hatar opera" tatuerat på bröstet.
Det finns plats till en hel libretto på Freddies bröst.
Jag är säker på att vi har träffats förr. Vad tror du, Ted?
Dick är Herbert Greenleafs son.
-Det vet jag. -Jag tror vi har träffats förr.
Ena stunden är ni barn och sen ska ni tatueras.
Skål.
Förlåt mig.
-Tom! -Marge!
Hur är det? Vad gör du här i Rom?
-Är du här med Dickie? -Nej.
Hej, Tom Ripley.
Peter Smith-Kingsley. Jag har hört allt om dig från Marge och Dickie.
Var är dina glasögon?
Var gömmer du honom? Han är omöjlig.
Är han verkligen inte här?
Dickie har ju "jag hatar opera" tatuerat på bröstet.
Jag trodde du skulle till Venedig.
Du ville ju så gärna dit. Jag såg fram emot att ro dig runt.
Det ska jag också. Jag ser verkligen fram emot det.
-Jag har inte varit så långt norrut. -Skynda dig innan vi sjunker.
Här. Låt mig ge dig mitt telefonnummer.
Va, det är ju Meredith... Vad heter hon nu, Marge?
Några av oss firade jul hemma hos henne.
Jag känner inte henne.
Han har inte ringt. Knappt skrivit.
Bara ett par kryptiska kort. Man dumpar inte människor så.
Kan vi träffas efteråt? Eller har du sällskap?
-Jag kan inte efteråt. -Vad säger du om i morgon?
I morgon på förmiddagen? På Caffee Dinelli vid Piazzi di Spagna?
-Jag vet vilket du menar. När? -Klockan halv elva?
-Vi kommer. -Då ses vi i morgon, Marge.
Klockan halv elva?
-Det var trevligt att träffas. -Detsamma.
Kom.
Kom, vi går in igen.
Jag förstår inte varför Tom är i Rom fortfarande.
-Låt oss gå. -Jag trodde du tyckte om det.
-Vi tar en månskenstur. -Är du galen? Det är skitkallt.
Kom nu. Jag vill snacka med dig. Bara vi två.
Oroa dig inte.
Det är verkligen snällt av dig att ta det så.
Det är som om, Marge var här just nu. Jag ser på dig, men ser hennes ansikte.
Jag kan inte... Vad jag än känner för dig.
Nej, det förstår jag.
Annars kunde du inte köra iväg mig.
Nej, jag hade fått piska iväg dig.
Vill du träffa mig i morgon?
Bara för att säga ordentligt farväl.
På dagen. Så det inte bara är...det här.
Förlåt. Det är klart att jag vill träffa dig.
Man ska alltid gömma smärtan och ta fram den i dagsljuset.
Vad sägs om en kopp kaffe i morgon förmiddag på Dinelli's?
-Vid Spanska trappan? -Ja. Klockan halv elva?
Kvart över tio.
Peter? Hej. Det är Meredith Logue.
Förlåt. Jag är inte helt vaken.
Hur har du det?
Marge Sherwood. Meredith Logue.
Trevligt att råkas.
Slå dig ner? Vi väntar på en vän.
Nej tack. Det är visst...
-Var du inte på operan i går kväll? -Väntar ni på Dickie?
Känner du Dickie?
Du var också på operan. Det förklarar...Ja, jag var där.
Tillsammans med Dickie.
Jag visste det. Det var ju det jag sa.
Jag känner dig inte, så jag har inte rätt till... Dickie älskar dig.
Jag tror han är på väg tillbaka till dig.
-Hur vet du det? -Han berättade det för mig.
Jag skulle träffat honom för en kvart sedan, så...
Det är bäst jag går nu.
Om han inte tyckte att vi skulle mötas. Det skulle vara elakt av honom.
-Nej, vi väntar på Tom Ripley. -Känner du Tom Ripley?
Nej, jag har förståss hört om honom, men jag har inte...träffat honom.
Inget till mig, tack.
Jag hoppas inte jag komplicerat nåt.
Det hände inget...inget... som inte fick hända mellan oss.
Inget som kan hindra dig att ta emot honom med öppna armar.
Eller att gifta dig med honom.
De var trevligt att få träffa dig.
Hej då, Peter. Sitt bara kvar.
Nu vet jag inte vad jag ska tro. Tror du att han kommer tillbaka?
Ursäkta. Mina papper skulle förnyas. Tre olika stämplar, tre köer!
-Har ni väntat länge? -Nej, inte alls. God morgon, Tom.
Allt väl? Du ser ut som en som har sett ett spöke.
-Dickie var i operan i går kväll. -Det menar du inte!
-Vilda hästar kan inte släpa... -Han var där med en annan.
Så hon har lyckats släpa dit honom.
Det är orättvist.
Jag tror jag åker tillbaka till Mongi. Jag tror att Dickie kommer hem.
Gör du? Det var ju toppen. Så långt har jag inte tänkt.
Det var ganska rörande att höra...
Meredith är flickan jag såg på operan.
-Hon har träffat Dickie lite. -Åh Gud!
Men det viktiga är, och det vet vi alla,...
...att Dickie älskar Marge. Och han saknar henne.
Marge förstår det inte, men när Dickie gör nåt känner jag mig skyldig.
Som om det ger nån mening.
Dickie!
Dickie, kom igen! Det är jag.
Det är Freddie. Släpp nu in mig.
Hej, Freddie. Det är Tom.
Var är Dickie? Hur har du det?
Bra, tack.
Han är på middag. Känner du till Otello's?
Jag tror inte han äter middag så tidigt.
Om du sagt att han äter lunch hade jag kanske trott dig.
Otroligt!
Han har bara försvunnit.
Så är det väl.
Hyresvärdinnan sa, så vitt jag kunde forstå...
...att han var hemma nu.
Men, titta efter själv då.
Varför tror du att Dickie skulle gömma sig för dig?
Därför att han har gömt sig för mig.
-Hur blir det med julen? -Ja, hur blir det med den?
Han skulle med och åka skidor. Jag fick inget telegram-
-inget samtal, inget meddelande eller...så mycket som en liten fis.
Han har ägnat sig mycket åt sin musik.
Jag tror att hans teori är...
...att man måste förpuppa sig, innan man blir en fjäril.
Skitsnack.
Har du hört honom spela på den här? Han kan inte.
Hur hittade du honom?
Lägenheten ligger så avsides. Vill du ha en drink?
Nej tack. Genom American Express.
En ung kille.
Bor du här?
Nej, nej. Jag är här bara några dar.
Det är ett nytt piano. Det är bäst du låter bli...
Hyrde han möblerat?
För det är inte Dickies stil.
Här är ganska hemskt, eller hur?
Det är så...småborgligt.
Det är en... Var försiktig med den.
Ursäkta mig.
Det enda som liknar Dickie...
...är du.
Inte alls.
Har du gjort nåt med ditt hår?
-Är det nåt du vill säga? -Vad då?
-Är det nåt du vill säga? -Jag tror jag säger det.
Det är nåt på gång.
Antingen har han konverterat till kristendomen...
...eller till nåt annat.
Får jag föreslå att du frågar Dickie själv?
Otello's ligger på Via della Croce.
Ligger det på Via della Croce? Det säger du inte.
Du har lätt för att lära, va?
Sist kunde du inte skilja på röv och armbåge och nu visar du vägen?
Nu är jag orättvis. Du kunde nog skilja på röv och armbåge.
Vi ses.
Ingen Dickie Greenleaf. Thomas Ripley.
Ciao, Dickie!
Dickie spelar inte piano.
Nu gör du så att jag skrattar igen. Du är ju skitful!
Vad kan man göra? Ni skulle se de andra.
Vilket svin han är.
Om jag är full, tänk då vad hennes man säger.
-Dickie Greenleaf? -Ja.
-Kommissarie Roverine. Får vi komma in? -Ja, varsågod.
Det måste vara en hemsk chock?
När gick signor Miles härifrån i går?
Det vet jag inte exakt.
Vid åtta-niotiden.
Vi hade båda fått allt för mycket att dricka.
Men det var i varje fall mörkt när jag följde honom till hans bil.
-Han körde och vad gjorde ni då? -Jag gick till sängs.
Freddie är en stor man.
Jag får problem efter ett par drinkar. Jag har haft det hemskt hela...
Vem hittade honom?
Ni förstår att jag måste be er stanna i Rom, signor Greenleaf?
Ja, om det är till nån hjälp. Naturligtvis.
Läkaren ska göra...
-...obduktionen. -Javisst.
Men hans första konklusion var att signor Miles...
...dödades senast klockan sju i går kväll.
Han var i varje fall inte död när han körde iväg i sin bil.
Nej.
-Dödade han Freddie? -När kom du tillbaka?
Nej, det svär jag på att han inte gjorde.
Jag var bara tvungen att prova igen. Jag väntade här på honom.
Varje gång jag letar efter Dickie hittar jag dig i stället.
-Vad har hänt med ditt ansikte? -Dickie gjorde det.
Vi grälade. Jag sa nåt jag inte skulle ha sagt. Om dig.
Om hur illa han behandlat oss. Då kastade han sig över mig.
-Hoppa på? -Va?
Hoppa på. Så kör jag dig till honom.
-Var bor han? -Där, där polisen stod.
Palazzo Gioia.
De vet inte att jag är i Rom. Jag vill inte förvärra för honom.
Gå du bara. Men berätta inte om mitt ansikte för polisen.
Om de får veta att han slog mig, kunde han också ha slagit Freddie.
Öppna!
Jag bor här.
Kan vi gå upp? Har ni nåt emot det?
-Vad har hänt? -Jag körde omkull med min vespa.
Fotograferna förföljde mig. Jag känner mig jagad av pressen.
Måste ni ge dem min adress?
Det gör vi aldrig. Vi ger den inte ens till er fästmö.
-Jag har inte lust att träffa nån. -Inte ens er fästmö?
-Thomas Ripley då? -Vad är det med honom?
Signor Ripley och ni reste till San Remo?
-Ja, det är flera månader sedan. -Jag trodde det var i november.
Var det? Har ni pratat med Tom?
-Jag har hört att det var den 7. -Jag minns inte datumen.
-När såg ni signor Ripley senast? -För ett par dar sen.
-Bor han här hos er? -Nej.
Man kan urskilja ett mönster. För två dar sen dog Freddie Miles.
Han lämnar er lägenhet... och mördas.
I går fann man en liten båt i San Remo. Full med sten.
Ägaren berättade för polisen att den stals den 7 november.
Vi tittade i hotellets liggare och såg...
...att Dickie Greenleaf uppehöll sig i San Remo.
Så kommer mannen med båten ihåg att två amerikanare hyrde en båt.
Det är inget mönster, men en tillfällighet.
Det finns minst 50 hotell i San Remo. Kanske 100 som hyrde båt den dagen.
-31 personer. -31 personer?
Ja, 31.
Nu är miss Sherwood här igen.
Låt henne bara komma in. Det spelar väl ingen roll nu.
Nej, förresten!! Nej.
Jag vore glad om ni bad miss Sherwood komma tillbaks senare.
Tack.
Får jag fråga...
...varför ni vill tala med er vän, men inte med er fästmö?
Det har jag precis förklarat.
Ripley sköter mina affärerna. Han vill inte gifta sig med mig.
Han frågar inte varje dag om och när vi ska gifta oss.
Har ni nåt foto av signor Ripley?
Jag går inte runt med foton av mina manliga vänner.
Nu har jag visst förnärmat er.
Förlåt. Min engelska är så onyanserad.
Den är lite onyanserad, ja.
Jag är ledsen.
-Ingen har sett Ripley sedan San Remo. -Det har jag!
Det har miss Sherwood också. Fråga henne.
Bara jag kom ihåg namnet på hotellet där han bodde.
Goldoni. Tom bodde på hotell Goldoni.
Goldoni, bra.
Ja, ni har rätt.
Ni har rätt. En tillfällighet.
Jag ser fram emot vårt nästa möte. Då ska jag se upp med min engelska.
Ett vittne påstår att hon såg två män sätta sig i mr Miles bil.
Hon vill identifiera er i en confronto...
En konfrontation. I morgon, då?
I morgon.
Han är hemma, men vill visst inte träffa nån.
Dick?
Jag vet att du hör mig.
Jag ville säga att jag räknar till tre och om du då inte öppnade...
Men vill inte räkna längre...
...med dig. Jag räknar inte längre med dig.
Vad du än gjort eller inte gjort...
...så har du krossat mitt hjärta.
Det har du åtminstone på ditt samvete.
Och jag vet inte varför. Jag förstår inte varför.
Kära Tom. Jag måste bort från det här.
Freddies död. Silvana.
Jag har tänkt gå till polisen, men kan inte.
Jag kan inte se nåt i ögonen längre.
Jag skulle önska att jag kunde ge dig det liv jag tog för givet.
Du har alltid förstått mig. Det har Marge aldrig gjort.
Det är väl därför jag skriver till dig nu.
Den bror jag aldrig fick.
Min enda vän nånsin.
Du är på alla sätt mer som den son min far önskade.
Man kan byta umgänge...
...byta omgivningar...
...men man kan inte byta ut sin egen ruttna personlighet.
Nu vet jag inte vad jag ska göra eller vart jag ska åka.
Jag hemsöks av det jag gjort och inte kan göra om.
Förlåt.
Jag har inte lyckats bra som Dickie Greenleaf, eller hur?
Vi träffas därborta.
Jag är ledsen att du blivit inblandad.
Jag kan inte gå till polisen med min eländiga italienska.
Tänk inte på det. Härligt att du kom till Venedig.
Härligt att du är här, trots alla rykten.
Enligt ryktena skulle Dickie dödat dig och resa runt med dit pass.
Ja, jag vet det. Det är löjligt.
Välkommen till Venedig.
Jösses vad det stinker. Märker du inte det?
Jag fick till sist svar på varför vi är försenade.
-Vi väntar på en från Rom. -Har de tillkallat en från Rom?
Ja, det är väl bra.
Det trodde jag inte man gjorde här. Varje region är ju självständig.
Jag var säker på...
Du har väl läst tidningarna. Du vet hur stort det blivit.
Amerikansk turist mördad.
Måste vi göra det här nu? Stanken är outhärdlig.
Han har tagit över fallet-
-eftersom den andre kommissarien lät Dickie försvinna-
-även om han var den ende misstänkte för mordet på Freddie.
I Rom för cirka tre veckor sen. Det förstod jag.
Är ni homosexuell? Intressant non sequitur.
Nej.
Officiellt finns det inga homosexuella i Italien.
De har ett litet problem med Michelangelo och Leonardo.
Berätta att jag är förlovad och att Dickie också är förlovad.
Freddie Miles hade säkert ett helt harem.
-Vad sa han? -"Ett helt harem!"
Han frågar om du dödade Freddie Miles och Dickie Greenleaf.
Nej! Jag dödade inte Freddie Miles och Dickie Greenleaf.
Anklagar han mig? Fråga honom om han anklagar mig.
-Det är bäst att inte bry sig om det. -Men det är ju absurt!
De hittade brevet i Dickies lägenhet i Rom.
-Har ni öppnat det? -Naturligtvis.
Det är ett självmordsbrev.
Varför frågar ni en massa frågor, när det står här?
Jag tror inte på Dickies brev. Gör du det?
-Tror du på det? -Jag vet inte längre vad jag tror.
Tänk om han har dödat Freddie. Vad hemskt det måste vara.
Bara att behöva gå upp på morgonen. Hur kan man det?
Bara gå upp och vara som alla andra. Dricka kaffe som man brukar.
Vad man än har gjort för hemska och smärtsamma saker-
-så ser man väl själv en mening i det.
Man träffar aldrig nån som själv upplever sig som ond.
Det måste kännas förfärligt. Man har ju dödat en människa.
Gömmer du aldrig det förflutna i källaren-
-låser dörren och undviker att gå dit?
Så gör jag.
För mig handlar det om ett helt hus.
Så möter man en speciell person och får lust att ge honom nyckeln.
Och säga: "Lås upp och kom in."
Men det kan man inte...
...för det är mörkt och det finns demoner.
Och om nån såg hur hemskt där var...
Nu är det visst musiken som talar.
Det är svårare att vara dyster när man spelar "pekfingervalsen".
Det har jag hela tiden lust till.
Att öppna dörrarna på vid gavel.
Och släppa in ljuset.
Bara jag kunde ta ett stort suddgummi och sudda ut allt.
Och börja med mig själv.
Men Peter, saken är den...
Om...
Ingen nyckel?
Vad roligt att se dig, Peter.
-Jag ser att du hittade Peter. -Man kan säga att vi hittade varann.
Var är Dickies far?
Han kommer inte förrän i morgen. Nåt med magen.
Han tål visst inte maten här.
-Jag såg fram emot att träffa honom. -Dickie begick inte självmord.
En privatdetektiv har kopplats på. Mr MacCarron.
-Bra idé. -Han är amerikan.
Han säger att Dickie tog ut 1000 dollar dagen innan han försvann.
Gör man det om man tänker kasta sig i Tibern?
-Är det din? -Nej, det är Toms. Fint, va?
Det må jag säga! Vem betalar?
Peter hittade den till mig.
Jag har råd till den eftersom här är fuktigt...
...och fallfärdigt.
-Tom har gjort ett bra jobb.. -Det är imponerande.
Tom tycker att du ska bo här. Det är bättre än mitt lilla rum.
-Jag vet hur illa du tycker om hotell. -Ett hotell hade varit bra.
Vi måste berätta för mr Greenleaf hur långt hans pengar har räckt.
Vad skrattar du åt?
Jag tänkte bara på när Tom kom till Mongibello.
-Och titta på dig nu. -På mig? Varför då?
Den födde vivören.
-Hur har du det? Du ser ut att må bra. -Tack, sir. Jag mår också bra.
-Långt från New York. -Ja.
-God morgon. Konstigt väder. -Mycket.
Mår ni bättre, sir?
Ganska bra. Jag håller mig till varmt vatten.
-Var är mr MacCarron? -I San Remo.
Polisen är amatörmässig.
Nå, min vän... Situationen har spetsat till sig.
Vad hoppas detektiven hitta i San Remo?
Han är bara noggrann. Jag lär mig mer och mer om min son.
Nu när han har försvunnit lär jag känna honom bättre.
Jag hoppas du kan fylla i några hål.
-Marge har berättat om Mongibello. -Jag ska göra mitt bästa.
Jag vill naturligtvis göra allt för att hjälpa Dickie.
Det brev han lämnad efter sig.
Polisen anser att det visar...
...att han tänkte skada sig själv.
Det tror jag inte.
Det vill du inte tro.
Jag vill gärna prata ensam med Tom. Kanske i eftermiddag. Passar det?
Marge, vad en man säger till sin flickvän...
...och vad han avslöjar för en annan man...
Som vad då?
Vilket slöseri med ett liv.
Jag ger honom hundratals dollar för att han ska sluta med eländet!
Marge vet inte ens hälften.
Och så hans passfoto...
Har du hört det? Att skrapa bort sitt eget ansikte.
Kan du tänka dig...
...hur han har känt sig?
"Jag har tänkt gå till polisen, men kan inte.
Jag kan inte se nåt i ögonen längre."
Jag känner mig skyldig. Som om jag har stött bort honom.
Som det var jag som pratade och han hörde er.
Är det inte han som har stött bort oss?
Du har varit en god vän för min son.
Allt är nån annans skull.
Alla vill så sin vildhavre, men några måste alltid...
Vad är det för ord jag fattas?
I samma stund nån konfronterar honom ...går han till angrepp.
Det har han alltid gjort.
Man säger att man inte kan välja sina föräldrar...
Man kan inte heller välja sina barn.
Du kan vara en riktig snyltgäst. Det är tröttsamt.
-Jag kommer nu. -Så långt är det väl inte.
Jag sov.
-Har Dickies far gått? -Hade du mardrömmar?
-Han ville gå till sängs tidigt. -Den stackaren.
Vi knackade på dörren i evigheter.
-Mitt bh-band har visst gått av. -Inte skyldig.
Jag fixar några drinkar.
Man går mycket i Venedig.
Mår du bra?
Jag mår fint.
-Ska jag stanna? -Nej, jag klarar mig.
Jag kommer tillbaka senare.
Din nyckel.
Marge, jag ligger i badkaret. Jag kommer strax.
Tom, jag måste prata med dig. Det är viktigt.
Jag kommer nu.
-Jag hittade Dickies ringar. -Va?
Du har Dickies ringar.
-Jag kan förklara det. -Dickie lovade att aldrig ta av den.
Jag klär på mig, så pratar vi om det.
-Jag måste säga det till mr Greenleaf. -Nu är du hysterisk.
Han svor att inte ta av den förrän vi...
Sluta!
Jag är våt, jag tappade min handduk...
...och nu vill jag klä på mig. Fixa några drinkar.
Marge, vart ska du?
Jag snokade inte...
Jag letade efter nål och tråd, så jag kunde sy min bh.
Parfymen du har på dig...
...den har jag köpt.
Det är så med Dickie...
...ja, det finns mycket...
Den dan då han kom sent hem från Rom, försökte jag säga det till dig.
Han var tillsammans med en annan, och jag tänker inte på Meredith.
En flicka som vi träffade i en bar.
Han var inte trogen i fem minuter.
Så när han lovar nåt är det inte som när du lovar nåt-
-eller när jag lovar nåt.
Dickie lever i många verkligheter. Och han tror på dem alla.
Han ljuger.
Han ljuger och det är hans... För det mesta vet han det inte själv.
Och i dag...
...började jag fundera på om han inte har dödat Freddie.
Han blev så arg om nån sa emot honom.
Det vet du, Marge.
Det är det som är så ironiskt. Jag älskade dig.
Det kan du lika gärna få veta.
Det är kanske absurt att säga det nu. Så...
...skriv ner det på en papperslapp och spara den till en regnig dag.
Tom älskar mig.
-Varför har du Dickies ringar? -Han gav dem till mig.
-Varför? När? -Har du inte lyssnat alls?
-Jag tror inte på dig. -Det är sant alltihop.
Jag tror inte ett ord av det du sagt.
Du skakar ju, Marge. Titta på dig.
Får jag hålla om dig? Kan jag få hålla om dig?
-Vad händer här? -Släpp ut mig härifrån!
Tom, har det hänt nåt?
Försök om du kan prata med henne.
-Jag ger upp. -Berätta vad som hänt.
Vad har jag gjort henne?
Be henne nämna en enda sak jag har gjort mot henne.
Du får inte vara arg på henne.
Hon är förvirrad och behöver en syndabock.
Så hon ger dig skulden. Jag åker hem och pratar med henne.
Och du borde skaffa dig en rakhyvel eller odla skägg.
-Är mr Greenleaf här? -Mr Ripley?
Mitt namn är Alvin MacCarron.
Det vet jag inte. Men jag är helt säker.
Der finns kvinnlig intuition. Och det finns fakta.
Marge, du borde ha väntat.
Sa Peter inte att jag skulle hämta dig?
Marge har berättat om ringarna.
Så dumt att jag glömde att nämna dem. Jag glömde dem helt.
Du sa kanske inget, för att det pekar i en viss riktning.
Jag går en runda med Marge. Mr MacCarron vill prata med dig.
-Vi kan väl gå ner i baren. -Nej, nej.
Det är nog bäst du blir här.
Jag kan nog se mitt rum härifrån. Jag kan se mitt hus.
När man ser sitt hus på långt håll är det som en dröm, eller hur?
Jag är inte här för att småprata.
Jag orkar inte höra sånt. Jag orkar inte höra sånt.
Visst du att Dickie slog halvt ihjäl en kille på Princeton?
På en fest på grund av en flicka.
Han sparkade honom flera gånger i huvudet. Han hamnade på sjukhus.
Killen bröt käken och förlorade lite av sin hörsel.
Varför tror du att Dickies far skickade honom till Europa?
Polisen i Rom tänkte inte på att fråga mr Greenleaf.
De tänkte heller inte på att undersöka om en Thomas Ripley...
...nånsin hade gått på Princeton.
Jag hittade en Tom Ripley...
...som hade varit pianostämmare.
I Amerika har vi nämligen lärt oss att undersöka fakta...
...innan vi kallar det fakta.
Vi har lärt oss snoka omkring när en flicka dränker sig.
Ta reda på om hon är gravid. Om Dickie hade satt henne i en knipa.
Mr Greenleaf värdesätter din lojalitet.
Marge har hundratals teorier. Men det finns saker hon inte vet.
Vi hoppas hon aldrig får veta nåt.
Det hoppas jag också.
Tre olika personer såg Dickie hoppa in i Freddies bil.
En man, som vägrar att vittna för att han var otrogen den kvällen,-
-såg Dickie ta bort nummerplåtarna på en röd sportbil.
Polisen känner den här mannen, eftersom han råkar vara polis.
Jag fann dessa i källaren under Dickies lägenhet.
De tillhör Freddies bil.
Mr Greenleaf har bett mig...
...tappa dem i kanalen i kväll.
Mr Greenleaf tycker sig märka ett löfte i Dickies brev-
-som han tänker respektera.
Han tänker föra över en del av Dickies bundna medel-
-till er. Han tänker inte-
-informera italienarna om Dickies förflutna.
Han hoppas att du gör likadant.
Tack ska du ha, Tom.
Jag skulle aldrig ha sagt det jag sa härom kvällen.
Jag var helt förvirrad. Det där med ringarna verkade så...
...ja, jag vet inte.
Men jag hoppas du sparar lappen till en regnig dag i New York.
-Vad gör du nu? -Det vet jag inte.
Peter spelar i Athen nästa månad. Han vill att jag följer med.
Jag skulle hälsa och säga adjö. Han hade repetitioner...
Varför tror jag att Ripley aldrig har upplevt regnväder?
-Va? -Jag vet att det var du.
-Jag vet att det var du!!
Jag vet att du dödade Dickie!
Marge, sluta nu. Det var inte Tom.
Fråga mig om jag vill ändra på nåt nu.
-Är det nåt du vill ändra på? -Ingenting.
Jag är iskall. Går du med ner?
Jag kommer strax. Jag vill se solnedgången.
-Du är galen. -Det stämmer.
Åh Gud!
God kväll, Meredith.
Jag stod och tittade på dig. I de där kläderna.
Jag hade nästan inte känt igen dig.
Du fick syn på mig. Då får du hittelönen.
-Va? -Det var bara ett skämt.
Är du ensam?
Långtifrån. Jag kunde inte varit mindre ensam.
-Faster Joan. -Med sällskap.
Ett stort sällskap.
Bar att se dig igen.
Jag har tänkt på dig... väldigt mycket.
Jag har också tänkt på dig.
När jag tänkte på dig hatade jag dig för det mesta.
-Var har du gömt dig? -Jag har inte gömt mig.
Polisen höll kvar mig.
De ville att Freddies mördare skulle avslöja sig själv.
Det är därför de ger mig resan. Därför den taskiga klädseln.
Och det är därför du inte hört från mig.
Alla tror att du dödade Freddie.
-Det är fruktansvärt. -Ja, jag förstår det.
Jag kan inte prata nu. Ses vi senare?
Ses vi senare? Gör vi det?
Reser du under "R"?
Vet du vad? Det gör jag faktiskt.
Reser du med Peter Smith-Kingsley? Det slår jag vad om att du gör.
Min faster påstår att hon såg honom.
Peter Smith-Kingsley? Honom har jag inte sett på månader.
Nej, jag är ensam.
-Hur var den? -Den var vacker.
Men kan vi inte stanna härinne resten af resan?
Var det Meredith?
Vem?
Du kysste nån som liknade Meredith Logue.
Jag gick ut för att leta efter dig.
Det var inte precis en kyss. En avskedskyss, för att slippa henne.
Det såg inte så ut.
I alla fall inte på långt håll.
Jag ljög...för henne.
Hon trodde hon hade sett dig.
Varför ljuga?
Dickie och Peter tillsammans? Det vore nåt att skvallra om.
-Eller Tom och Peter. -Det vore ännu mer att skvallra om.
Jaså? Varför det?
-Jag ger upp. -Det vet jag.
Jag är ledsen, Peter. Det är jag som ger upp.
Jag stängs in i källaren, eller hur?
Det är min...
Hemsk...
...och ensam och mörk.
Och jag har ljugit om vem jag är...
...och var jag är. Ingen hittar mig nånsin.
Ljugit om vem du är?
Jag har alltid trott att det var bättre att låtsas vara nån-
-än att vara en stor nolla.
Vad pratar du om? En nolla är det sista du är.
Berätta nåt bra om Tom Ripley.
Nej, res dig inte.
Berätta bara några bra saker om Tom Ripley.
Bra saker om Tom Ripley?
Det kommer att ta lång tid.
Tom har många talanger.
Tom är känslig.
Tom är vacker.
Som du ljuger.
Tom är ett mysterium.
Tom är ingen nolla.
Tom har hemligheter han inte berättar för mig.
Det önskar jag att han gjorde.
Tom har mardrömmar.
Det är inte bra.
Tom har nån som älskar honom.
Det är bra.
Tom krossar mig.